<strong>de MARIAN CONSTANTINESCU</strong>

Pentru că și anul ăsta vara iar a venit mai devreme Litoralul și-a deschis mai repede ciocul așteptând să-i alunece pe gât hrană cu ghiotura, adică turiști la greu. Odată cu asta au început să fie lansate și declarații pasionale în stilul Corina Martin, Anca Nedea sau Mircea Titus Dobre (sperăm că nu i-ați dat uitării), toți riverani ai Mării Negre. Lor li se adaugă Bogdan Trif, entuziastul ministru al turismului autohton. Domnia sa a reluat kit-ul anteriorilor. Turismul românesc trebuie urcat la rangul de prioritate națională, iar vârful de lance trebuie să fie Litoralul, ca prioritate al turismului național. Dacă ar fi participat la cea de-a IV-a ediție a Conferinței ”Turismul - șansa economiei naționale” organizată de către specialiștii Universității Creștine ”Dimitrie Cantemir” din București (profesori, cercetători, foști miniștri sau oficialități grele ale turismului autohton, editori și creatori de proiecte), ar fi aflat câteva lucruri simple, care l-ar fi scutit de improvizații. Litoralul nu poate deveni o prioritate a turismului național în condițiile în care funcționează maximum două luni jumătate pe an, perioadă în care se înghesuie atât turiștii români cât și cei străini. Chiar dacă visăm la turiști verzi și străini pe pereți, grosul este asigurat de români, procent ce va crește după acordarea voucherelor de vacanță. Prioritate, dacă ar fi să ne batem capul cu asta, ar trebui să aibă turismul balnear care funcționează tot timpul anului, și mai nou venitul copil din... flori, turismul rural și el cu resurse inepuizabile.

Dacă tot a venit vorba despre flori ni s-a părut foarte interesantă inițiativa unui grup de îndrăgostiți de horticultură de a promova și susține declararea Bujorului drept floare națională. În condițiile în care laleaua și alte flori au fost deja valorificate, merităm să avem și noi o floare pe blazon. Bujorul din Grădina Carpaților prins la... reverul turismului! De ce nu? Se strâng semnături așa că ar fi frumos să nu lipsească nici a dumneavoastră.

În fine, pentru că tot ne aflăm la priorități eu aș zice să milităm arzător pentru ca 1 Mai, să fie declarată ziua jurnaliștilor (câți or mai fi ei) bătuți în cap. Pentru câte prostii le vuiește prin cutia craniană pot deveni pericol național. Luați-le domnule, microfoanele și camerele din mână! Perlă monumentală. 1 Mai ar fi în căpșorul lor Ziua în care Ceaușescu îi scotea cu arcanul pe muncitori la defilare, după care le arunca în scârbă niște mititei pe marginea drumului. Nu dragilor, finuților, 1 Mai nu e ziua mititeilor și berilor comuniste. Într-o asemenea zi, în 1886, muncitorii capitaliști s-au luptat pentru drepturile lor, în multe orașe din Statele Unite, unii chiar au luat-o rău pe coajă, cea mai sângeroasă grevă fiind consemnată la Chicago. 1 Mai a fost declarată în 1889, în amintirea sacrificiilor lor, drept Ziua internațională a oamenilor muncii. O mare sărbătoare.

&nbsp;

&nbsp;