<p lang="ro-RO"><span style="font-size: large;"><a href="http://www.travellermagazin.ro/arhiva/wp-content/uploads/2015/08/Marian-Constantinescu2015-august.jpg" rel="attachment wp-att-3898"><img class="alignleft wp-image-3898 size-medium" src="http://www.travellermagazin.ro/arhiva/wp-content/uploads/2015/08/Marian-Constantinescu2015-august-225x300.jpg" alt="Marian-Constantinescu2015-august" width="225" height="300" /></a>Ăștia suntem! De fiecare când un rege, un prinț, o vedetă a cinematografiei ori un producător TV ne laudă pentru frumusețile naturale trăim așa, un extraz care seamănă mai degrabă cu o căciuleală. În fața stării de fapt rămânem cu gura căscată de mirare. Ce bine le zic acești oameni, să vede că sunt mai instruiți, mai inteligenți decât noi, mai clarvăzători. Se întâmplă de câteva decenii și în turismul românesc. Dintr-o țară nici prea mare, nici atât de mică, nici cea mai fantastică, dar nici de ocolit. Ce mai, ne place să ne căciulim, când cineva ne spune că avem un suflet mare și atracții frumoase, ca și când omul care o afirmă, îmbrăcat cu haine adecvate de comunicare de către o firmă de PR și Imagine, ar fi descoperit America. N-o să coborâm acuma scările istoriei până în Evul Mediu, dar am putea reinterpreta comportamentul vasalului față de senior, stăpân ori rege. Secole la rând românilor le-a cam plăcut să li se spună ce și cum să facă. Ține de mentalitate, inferioritate și manipulare. Le place și azi! </span></p>
<p lang="ro-RO"><span style="font-size: large;">În turism un site aruncă pe piață, așa din întâmplare, oare?, că nu știu ce pădure bântuită din Transilvania ori ce cascadă urlătoare sunt cele mai grozave din lume. Drept urmare cădem în fund de extraz. Rămânem așa o vreme, până suntem treziți de altă descoperire senzațională. Românii au Delta Dunării, un Paradis mondial care merită vizitat, castele medievale care merită filmate cu tot cu urmașii lui Dracula etc. Și iar cădem pe spate. Și ce e rău în asta, o să întrebați? Mai nimic, numai că mentalitatea asta de închinare în fața jupânului, de servitor care se mulțumește cu câțiva bani aruncați pe jos, este jenantă și lipsită de conținut. Pe vremuri vasalul, subordonat seniorului, primea pentru serviciile sale sub jurământ, drept recompensă pământ, adică o feudă. Azi, în promovarea imaginii turistice a României, lucrurile stau oarecum pe dos. Vasalul îl plătește pe stăpân, adică firme de promovare și publicitate internaționale, cu bani grei, pentru a-l scoate din anonimat, eventual ca destinație turistică.</span></p>
<p lang="ro-RO"><span style="font-size: large;">Alo trezirea! Nimeni nu cade pe spate după atracțiile României. Totul se plătește. Că unii reușesc cu talent să estompeze acest lucru, e demn de aplaudat. Promovarea, mireasa aceea pe cal alb, vine la întâlnire, dacă este plătită. Așa e scris scenariul. Cum nu știați? Totul se plătește, iar promovarea turistică se face în fiecare zi. Deci trebuie plătită permanent. Atunci când nu mai e carburant (buget de promovare), mașina de fabricat imagini și echipele producătoare trag pe dreapta. </span></p>
<p lang="ro-RO"><span style="font-size: large;">Intrăm în tunelul verii. Țara se numește România și așteaptă să o redescoperiți. </span></p>
<p lang="ro-RO"><a href="http://www.travellermagazin.ro/arhiva/wp-content/uploads/2016/07/Traveller-Magazin-cover-144.jpg" rel="attachment wp-att-4716"><img class="alignnone size-full wp-image-4716" src="http://www.travellermagazin.ro/arhiva/wp-content/uploads/2016/07/Traveller-Magazin-cover-144.jpg" alt="Traveller Magazin cover 144" width="728" height="1024" /></a></p>